Historické památky a města
Karlovy Vary – pramen krásy, zdraví a překvapení
Kdysi dávno, v dobách, kdy hluboké lesy byly ještě plné
loupeživých rytířů a divoké zvěře, vládl naší zemi císař Karel.
A protože panovníků téhož jména bylo více, zván byl Čtvrtým. Jeho
jméno si až příliš často spojujeme pouze s Univerzitou, či hradem
Karlštejn. A přesto stál podle pověsti u zrodu města, které lze
dodnes obdivovat a které na rozdíl od mnoha jiných míst vzkvétá natolik,
že by i sám Karel IV. byl nadmíru spokojen.
Kdysi dávno, v dobách, kdy hluboké lesy byly ještě plné loupeživých rytířů a divoké zvěře, vládl naší zemi císař Karel. A protože panovníků téhož jména bylo více, zván byl Čtvrtým. Jeho jméno si až příliš často spojujeme pouze s Univerzitou, či hradem Karlštejn. A přesto stál podle pověsti u zrodu města, které lze dodnes obdivovat a které na rozdíl od mnoha jiných míst vzkvétá natolik, že by i sám Karel IV. mohl být nadmíru spokojen.
Snad byl tehdy krásný a slunečný den. Jako stvořený pro lov a projížďku v lesích mezi Krušnými horami a Slavkovským lesem. Nic nenasvědčovalo tomu, že by přinesl něco jiného, než radost z ulovené zvěře a večerní hostinu na počest císaře. Život však mnohdy přináší události, které mohou ovlivnit nejen nás samotné, ale rovněž osudy nespočetných generací, které přijdou po nás. A tehdy jeden z takových okamžiků nastal. Lovecký pes císařovy družiny se v honbě za zvěří propadl do jednoho z pramenů s horkou vodou a jeho bolestné vytí přilákalo lovce. Všichni byli nesmírně překvapeni nečekaným objevem a hříčkou přírody, kterou do té doby neznali. Ale císař velmi rychle rozpoznal léčivé účinky pramene na své bolavé noze a tak okamžitě rozkázal místo osídlit a kolem pramene zřídit domy.
Písemné dokumenty udávají, že 14. srpna 1370 Karel IV. udělil tomuto místu svobody a práva, jakých v té době požívalo blízké královské město Loket. O výsadním postavení Karlových Varů jakožto lázní svědčí i početná privilegia, průběžně potvrzovaná panovníky Čech až do roku 1858.
Rozvoj lázní zejména po stavební stránce, byl koncem 16. a začátkem 17. století neblaze ovlivněn dvěma živelnými pohromami. Dne 9. května 1582 byly Karlovy Vary zasaženy velkou povodní a 13. srpna 1604 bylo město pohlceno požárem, při němž ze 102 domů jich 99 shořelo. Ani třicetiletá válka se zdejšímu kraji nevyhnula bez následků. V jejím průběhu bylo město několikrát vystaveno řádění vojsk, požárům, nemoci a hladu. Návštěvnost lázeňských hostů klesala a tím i celková hospodářská prosperita. To vedlo k tomu, že si karlovarští museli hledat vedle lázeňství i jiné zdroje obživy. Tak došlo v 17. století postupně k rozvoji typických karlovarských řemesel – cínařství, puškařství, jehlářství a nožířství. Výraznější oživení lázeňského života nastalo až koncem 17. století přílivem bohatých šlechtických návštěvníků z okruhu saského a později i ruského a polského panovnického dvora. Velkou propagací byly pro Karlovy Vary dva lázeňské pobyty ruského cara Petra Velikého v letech 1711 a 1712.
Téměř do konce 17. století si Karlovy Vary zachovaly svůj sevřený gotický ráz s městskými branami a těsnou zástavbou kolem Vřídla. Na pravém břehu Teplé nad Vřídlem stál pozdně gotický kostel Maří Magdaleny, prvně zmiňovaný roku 1485. Domy zde byly většinou se šindelovými střechami.
Osmnácté století přineslo vřídelnímu městu dlouhá desetiletí rozkvětu a slávy. Roku 1707 potvrdil císař Josef I. Karlovým Varům všechna privilegia, přičemž je výslovně označil za královské svobodné město. V první polovině 18. století se Karlovy Vary těšily přízni Habsburků, zejména císařovny Marie Terezie. Městská rada vydala roku 1719 zvláštní městské zákony, jimiž se do detailů řídil veškerý život lázní. Roku 1711 byly na místě dnešního Mlýnského pramene vystavěny Mlýnské lázně, první veřejný lázeňský dům v Karlových Varech. V roce 1717 měly lázně již svou první skromnou divadelní scénu.
Slibný rozvoj lázní v l. polovině 18. století byl však 23. května 1759 přerušen katastrofálním požárem, který zničil 224 domů. Následky požáru však byly v poměrně krátké době překonány. Následná výstavba města po požáru byla prováděna plánovitě a velkoryse. Namísto původních hrázděných staveb byly budovány kamenné domy s více patry, s bohatými štukovými fasádami a kryté prejzovými střechami. Nebyly již obnoveny původní městské brány, které brzdily rozrůstání města.
Nejvyhledávanějším společenským střediskem šlechty se koncem 18. století stal Český sál, který roku 1775 zakoupil cukrář Johann Georg Pupp a položil tím základ k rozvoji největšího karlovarského restauračního a hotelového provozu Grandhotel Pupp. Společnost scházející se v Karlových Varech v 18. a na počátku 19. století získávala stále více mezinárodní charakter. Vedle aristokracie se k Vřídlu ráda sjížděla i evropská kulturní elita. Návštěvy vynikajících osobností jsou tradičním specifikem Karlových Varů a výrazně poznamenaly kulturní dějiny města.
Poslední třetina 19. století byla pro Karlovy Vary obdobím rozsáhlých stavebních prací a budování moderních lázeňských objektů. Tato výstavba dala městu jeho dnešní architektonickou tvářnost, nesoucí výraznou pečeť historismu a secese. Vznikly tak vlastně v pořadí již čtvrté Karlovy Vary, jejichž krásu obdivujeme dodnes. První, gotické a renesanční město zaniklo požárem roku 1604. Barokní Karlovy Vary poničil požár roku 1759.
První světová válka znamenala tečku za vzestupnou křivkou vývoje vřídelního města, byla koncem tzv. starých dobrých časů spjatých s duchem rakousko-uherské monarchie. Narušila příliv lázeňských hostů a tím vážně ochromila celý život Karlových Varů. Po první světové válce byl sice karlovarský lázeňský život rychle obnoven, město však už zdaleka nedosáhlo předválečné návštěvnosti.
A jak je to s městem Karlových pramenů dnes? Dle mého soudu není v České republice místo, kde by na tak malém prostoru bylo soustředěno takové množství nádherných domů, parků a míst k odpočinku. Je sice pravdou, že číšníci v restauracích budou možná poněkud překvapeni, když s nimi budete komunikovat česky a oni tak alespoň na chvíli budou moci odložit naučené fráze v ruštině. Ale co na tom, nebyly snad Karlovy Vary v celé své historii přeci jen více nadnárodním, než ryze národním územím?
Ve zbytku naší republiky jste mnohde obsluhování rusky mluvícími spoluobčany, zde se naopak obsluhovat nechají. A ačkoliv jsou zde k vidění nápisy v ruštině, nemáte pocit, že by jste překročili hranice směrem na východ. Naopak, Karlovy Vary hovoří mnoha jazyky a věřte mi, že ten nejdůležitější a nejhlasitější, je krása, nádhera a výstavnost.
Nenechte si ujít procházku podél řeky od Alžbětinských lázní směrem ke Grand hotelu Pupp. Míjet budete nejen architektonické skvosty secesních domů, ale rovněž mnohé parky a ani se nenadějete a před vámi se otevře pohled na Mlýnské lázně s kolonádou připomínající Berniniho sloupořadí na náměstí sv. Petra v Římě. Ochutnejte pár doušků z léčivých pramenů a připojte se tak k jeho objeviteli Karlu IV.
Když už si budete myslet, že od Grand hotelu Pupp nelze jít dál, jen pár kroků od něj je lanová dráha na Vyhlídku Diana. Nechte se vyvézt za pouhých 36,– Kč a z krásné rozhledny můžete obdivovat nejen Karlovy Vary samotné, ale zejména rozlehlost lesů všude kolem. A pokud se rozhodnete vrátit se do města pěšky, nabízí se vám nepřeberné množství stezek a cestiček, které vás osvěžujícím lesem dovedou zpět.
Budete-li mít štěstí, narazíte stejně jako já na skutečně úchvatný pravoslavný chrám sv. Petra a Pavla, postaveného v roce 1898, jemuž byl vzorem kostel nedaleko Moskvy. A možná stejně jako já, přijdete ve správný čas a v jeho prostorech bude právě probíhat křest malých dětí za zpěvu pravoslavných chorálů. Krásu architektury tak doplníte o duchovní rozměr a když se pak budete s Karlovými Vary loučit, bude vaše srdce i duše naplněna po okraj.
Pokud tedy budete přemýšlet o vhodném tipu na výlet, zkuste Karlovy Vary. Rozhodně nebudete litovat.
Historické památky a města
Rodinná klasika: Pustevny – Rožnov pod Radhoštěm
Zima je sice v plném proudu, ale budiž náš letní výlet inspirací
pro další sezónu. Radhoštěm sice neobjevujeme Ameriku, ale Beskydy jsou pro
spoustu Čechů natolik odlehlým koutem, že trocha opakování neuškodí.
Zima je sice v plném proudu, ale budiž náš letní výlet inspirací pro další sezónu. Radhoštěm sice neobjevujeme Ameriku, ale Beskydy jsou pro spoustu Čechů natolik odlehlým koutem, že trocha opakování neuškodí.
Ideální pro rodinu s dětmi
Celá trasa je dlouhá 13 km a od Radhoště se až do Rožnova klesá, takže to v pohodě zvládnou i malé děti. Navíc, socha Radegasta dokáže děcka dovést k naprostému úžasu. Vyrazte autobusem na Pustevny, pak přes hřeben zpět do Rožnova. Na Pustevnách si nenechte ujít unikátní secesní budovy.
Radhošť 1125 m n. m.
Na vrchol vede pohodlná, nepříliš příkrá cesta po hřebeni, která je v zimě velmi oblíbená u běžkařů. Míjet budete již zmíněného Radegasta, obří sochu, kterou zná každý i jen trochu občasný pivař.
Na vrcholku Radhoště je kaple Cyrila a Metoděje, kříž a vysílač. Dřív tu bůh Radegast sídlil, ale dnes už je asi na nějakém klidnějším místě. Dodnes se ale na vrcholek konají poutě několika tisícovek lidí.
Sestup do dřevěného městečka
Cesta z vrcholku hory do Rožnova pěkně utíká a než se člověk naděje, stojí před vstupem do dřevěného městečka Valašského muzea v přírodě. To je, s rokem založení 1925, jedno z nejstarších v Evropě.
Pro panelákové děti je to naprosto unikátní zážitek, představa dřívějšího způsobu života nemůže být zprostředkována lépe.
Dřevěné městečko a Mlýnská dolina jsou pouze dvě části muzea, my navštívili i Valašskou dědinu s větrným mlýnem.
Cesta z (velko)města do Radhoště?
Ideálně je to na víkend, s dětmi spíš prodloužený. Nejblíž je to samozřejmě z Ostravy, což je samo o sobě skvělá základna pro objevování severomoravského kraje. Pojedete šedesát kilometrů, asi hodinku. Hůře na tom jsou obě hlavní města, z Prahy je to 350 km a více než tři a půl hodiny autem. Z Bratislavy je to lehce pod tři. Z jihomoravské metropole se to dá zvládnout za necelé dvě hodinky.
Rádi objevujete města? Potřebujete-li ubytování v Praze, zkuste hotel Ibis Praha, základnu pro objevování severomoravského kraje můžete založit v hotelu Mercure Ostrava a vydáte-li se do hlavního města našich sousedů, budete potřebovat ubytování v Bratislavě.
Historické památky a města
Marakéš – město mnoha tváří
Co vás však nadchne ze všeho nejvíce, jsou sami Maročané. Za každých
okolností usměvaví, příjemní, projevující skutečný zájem o Vás,
nikdy nikam nespěchají a ochotně poradí, pokud potřebujete.
Marrakesh – turisty nejvíce navštěvované město v Maroku vás uchvátí. Marrakesh je někdy nazýván červeným městem podle červených zdí ohraničujících medinu. Slovo „marrakesh“ pochází z berberského sousloví „země boha“. Téměř celý rok tu svítí slunce, lidé se více usmívají, v ulicích je neustále rušno, všude kolem pestrá nabídka čerstvého ovoce a zeleniny, prodavači vám před očima připraví bezkonkurenční pomerančový fresh džus, který nastartuje vaši imunitu ze stresující Evropy.
Na ulicích potkáte povozy tažené osly s nejrůznějším nákladem, kočáry tažené koňmi, a to vše v kontrastu s nejnovějšími modely luxusních aut. Tržiště překypující zbožím a usměvavými prodavači nabízejícími od potravin, bylinek, koření, sušeného ovoce, datlí, fíků, oříšků, meruněk, přírodních parfémů, koberců, látek, šperků po suvenýry a oblečení. To vše obklopené nádhernými palmami a hotely, které vypadají jako královské paláce.
Místa, která v Marakéši nevynechat
Mešita Kotoubia – 70 metrů vysoký minaret, který je chloubou celého města a jeho dominantou. Je nejstarší a nejzachovalejší na světě.
Jemaa El Fnaa (v překladu „sněm mrtvých“) – náměstí v centru města s tržišti a mnoha atrakcemi pro turisty jako jsou zaklínači hadů nebo akrobaté. Většinou tu můžete slyšet velmi příjemnou rytmickou berberskou hudbu.
Královské zahrady – ty nebývají otevřené po celý rok, ale pokud budete mít štěstí, stojí za nádhernou procházku v magickém světě, který vytvořily ruce šikovných zahradníků.
Menara zahrady – tady můžete uniknout ruchu centra, zaprášeným ulicím nebo i velkému horku. Můžete si vydechnout pod palmami. Uvidíte mnoho žen, které se přišli napít ze zdejšího potůčku. Místní věří, že tato voda přináší štěstí. Mnoho rodin sem jezdí na pikniky.
Marocká kuchyně
Maročané si potrpí na dobré jídlo. Jejich kuchyně je hodně kořeněná, ale ne vysloveně pálivá. Hojně se využívají olivy, citrony a pomeranče, kterým se tu velmi daří. Snídaně se většinou skládá z marockého chleba s olivovým olejem, marocké tradiční bílé zahuštěné polévky harira, do které se přidává olivový olej a samozřejmostí je bylinkový čaj hodně slazený a káva. Klasický oběd je kuskus s kuřecím nebo hovězím masem a dušenou zeleninou. Odpolední čaj se podává se sladkostmi podobným našim koblihám, dále palačinkami, sezamovými sušenkami, pečenými řezy nebo chlebem. Večeři pak završí ryba, tajine maso, což je dušené maso připravované v kameninových nádobách např. dušené jehněčí, hovězí, kuřecí a zelenina, brambory.
Reklama:
Užíjte si Maroko a ochutnejte výborný berberský čaj!
Poznatky z Marakéše
Na ulicích si přijdou na své ženy, které se mohou kochat módou všech možných barev a stylů. Uvidíte muže i ženy v evropském oblečení, ale i tradičním muslimském dlouhém až na zem. Dívky často chodí oblečené po evropsku, ale přidají k tomu aspoň šátek, aby bylo vidět, že jde o muslimku. Jako by se tady protínaly dva světy. Oblečení se dá koupit hotové, ale stále ještě mnoho Maročanů, hlavně střední a starší generace dává přednost ušití u krejčího na míru.
Po městě se dá snadno pohybovat autobusem, ale lidé často využívají taxi, když jich jede víc, třeba 3, potom cena vyjde téměř na stejno. Bezpečnost je možná vyšší než u nás, policii potkáte na každé křižovatce, u velkých hotelů i na mnoha místech po celém městě. Turisté převládají hlavně z Francie, domluvíte se tu francouzsky a arabsky. Ale většina lidí rozumí i anglicky. Nádherné pláže Atlantiku jsou veřejné a přístupné zdarma.
Autorka článku Sakina Haider nedávno vydala svoji knihu Hotýlek v centru Prahy. Hotýlek odkrývá svá tajemství. Skutečné příběhy, které se staly za zdmi turisty vyhledávaného hotelu na Praze 1. Občas humorné, často dramatické a skoro vždy nečekaně překvapivé. Personál hotýlku Vás vítá a zve k příjemnému pobytu na stránkách této knihy. Více informací na stahuj-knihy.cz.
Co vás však nadchne ze všeho nejvíce, jsou sami Maročané. Za každých okolností usměvaví, příjemní, projevující skutečný zájem o Vás, nikdy nikam nespěchají a ochotně poradí, pokud potřebujete.
Historické památky a města
Indonésie – Jáva
Jáva je i přes velký počet obyvatel stále velice pěkné místo
s krásnými přírodními scenériemi a historickými místy. Jelikož
leží v zóně atlantického zlomu, dost často se zde příroda ukazuje
v nejhorší podobě. Zemětřesení a následné tsunami jsou zde častým
jevem. I já sám jsem měl možnost během dvou měsíců jedno
zemětřesení zažít.
Jakarta, hlavní město 240 milionové Indonésie, je místem s obrovským sociálním kontrastem bohatství a chudoby, megalomanských projektů a jejich nezdárné realizace. Centrum moderní metropole je vázané na tři ulice, propojené do trojúhelníku, zvaného „Golden triangle“ a okolí památníku „Monas“. Historická Batávie ovládaná Holanďany již od 16. Století je spíše centrem pro turisty.
Ve Zlatém trojúhelníku jsou zastoupeny asi všechny významné společnosti podnikající v Indonésii, hotely a luxusní rezidence. Kolem Monasu, obrovském, 134 metrů vysokém památníku s rozhlednou na vrcholu jsou rozloženy vládní budovy. Monas nechal postavit ve své éře panování Soharto, nechvalně proslulý skandály s korupcí a úplatky. Konec jeho funkčního období je znát i na městě, kde jsou vidět nedostavěné mrakodrapy, které on, nebo jeho rodinní příslušníci nechali budovat.
Kolem těchto luxusních staveb se rozprostírá jiná Jakarta. Jakarta chudoby a každodenního shonu obyčejných lidí za prací. I přímo na plotech a jen pár metrů od mrakodrapů může člověk na méně frekventované ulici vidět malé přístřešky z igelitů, fólií nebo prken, ve kterých se tísní lidé.
I díky těmto kontrastům je zájezd na ostrov Jáva velmi zajímavou volbou a nevšedním zážitkem. Kontrast mezi chudobou a relativním bohatstvím je vskutku fascinující.
Policie se však snaží tyto lidi z ulice vytlačovat, takže se spíše shrocují na okraji města ve slumech. Tito lidé přijíždějí do Jakarty z celé Indonésie s vidinou práce a lepšího života. Realita je však jiná a dík
-
Cestovatel.cz17 roky ago
Redakce a kontakty
-
Zajímavá města10 roky ago
Objevte kouzlo židovské čtvrti v Budapešti
-
Jídlo na cestách11 roky ago
Chutně a levně v Budapešti
-
Cestování9 roky ago
Slovinské zajímavosti: víno, sýry, zvonky, solné květiny i draci
-
Příroda a krajina12 roky ago
Zvířena Islandu aneb s čím se tu můžeme potkat
-
Přírodní zajímavosti18 roky ago
Tajemná Býčí skála neustále přitahuje
-
Uncategorized6 roky ago
Tajné tipy, kam a kdy na sumce
-
Železnice18 roky ago
Stará Tišnovka – po stopách zrušené železnice