Historické památky a města
Okouzlující Falkenberg
Falkenberg je malé, okouzlující městečko na bohuslänském pobřeží,
mezi městy Halmstad a Varberg. Každého návštěvníka upoutá svým
středověkým rázem, romantickými zákoutími s dlážděnými uličkami
a jako téměř všude ve Švédsku, pořádkem a čistotou. V minulosti
jej hojně navštěvovala anglická vyšší třída a její vliv je zde dodnes
patrný. Leží v jihozápadní části Švédska, při Kattegatu,
v oblasti Halland o rozloze 4 786 kilometrů čtverečních.
![](https://cestovatel.cz/wp-content/uploads/2009/12/opravn-doky-ve-falkenbergu.jpg)
Oblast Halland
Falkenberg je malé, okouzlující městečko na bohuslänském pobřeží, mezi městy Halmstad a Varberg. Každého návštěvníka upoutá svým středověkým rázem, romantickými zákoutími s dlážděnými uličkami a jako téměř všude ve Švédsku, pořádkem a čistotou. V minulosti jej hojně navštěvovala anglická vyšší třída a její vliv je zde dodnes patrný. Leží v jihozápadní části Švédska, při Kattegatu, v oblasti Halland o rozloze 4 786 kilometrů čtverečních.
{{reklama()}}
Celá oblast zahrnuje části území čtyř správních krajů (Goteborg, Buhus, Hallands, Kristianstads l.) a žije v ní cca 251 000 obyvatel. Pět letovisek (Halmstad, Laholm, Falkenberg, Varberg a Kungsbacka) sehrálo důležitou roli ve švédsko-dánské historii. Zachovalo se zde mnoho středověkých památek s charakteristickými znaky velmocenského postavení. Je to v podstatě nížinná krajina (nejvyšší bod Hallandsas 226 m) se čtyřmi řekami, patřícími mezi nejčistší v Evropě (Lagan, Nissan, Ätran, Viskan)a hojně vyhledávanými rybáři.
Kultura
Stejně jako ve většině švédských měst naleznete i ve Falkenbergu zajímavá muzea i historické pamětihodnosti. V centru města stojí malebný kostel St. Laurentii kyrka s poutavou historií. Postaven byl již ve 12. století, jeho interiér zdobí zajímavé malby ze 17. a 18. století. Během dlouhé doby své existence však sloužil nejen církevním účelům – byla zde tělocvična, biograf a dokonce střelnice.
Jako fotograf nemohu ve výčtu zajímavostí tohoto města opomenout „Muzeum fotografie“ s rozsáhlou sbírkou historických fotoaparátů a fotografií (např. práce Selmy Lagerlöfové, držitelky Nobelovy ceny za literaturu). Návštěvníci se zde mohou seznámit také s činností prvního městského kina z r. 1907.
Navštívil jsem toto město již mnohokrát a nikdy si nenechám ujít procházku po překrásné, dlouhé pláži Skrea Strand s velice dlouhým dřevěným molem, vybíhajícím kolmo do moře. Na konci této pláže je velice pěkný sportovně-zábavný areál Klitterbadhuset, určený zejména pro tenisty a plavce. Pokud ještě někdo nevyzkoušel pravou skandinávskou saunu, tady k tomu má příležitost.
Místní speciality
Ve Falkenbergu je několik restaurací, hospůdek a cukráren, které by si návštěvník rozhodně neměl nechat ujít. Některé vynikají chutí a svou tajemnou jedinečností, jiné zase zvláštní atmosférou. Mezi ty nejzajímavější patří například restaurace Gustav Bratt, umístěná v bývalém skladišti obilí z poloviny 19. století. Velký výběr jídel si můžete dopřát v restauraci „D.D.“ a kdo by hledal levnější stravování, může využít nabídku Strandkrogen Restaurant blízko pláže. Milovníkům sladkostí zde každý doporučí kavárnu a cukrárnu Slottshagens Glass Café poblíž Falkenberg Museum. Proslulá zmrzlina Sia Glass je tu vyráběna rodinnou firmou již přes 400 let. Dáváte-li naopak přednost poctivým, domácím koláčům, zajděte si na ně pochutnat do Falkmanska Cafféet. Interiér této kavárny ve stylu „U roztomilé stařenky“ ve vás jistě nechá velice příjemný pocit.
Ráj rybářů
Ältran ve Falkenbergu je klasickou lososí řekou na západním pobřeží Švédska. Díky důsledné ochraně povodí se zde daří nejen udržet současné přírodní stavy lososů, ale dokonce je i pozvolna zvyšovat. Lososi se loví na dva kilometry dlouhém úseku řeky v centru městečka Falkenberg. Jde přirozeně i o turistickou atrakci. Asi 2,5 km dlouhý úsek řeky mezi mosty Laxbron a Tullbron. V dolní části revíru, která je vyhrazena muškařům leží peřej Garvareforsen. V horní části revíru jsou povoleny i ostatní způsoby rybolovu. Celý revír je snadno dostupný, po obou březích řeky vede chodník, z jedné strany se rozkládá městský park. Přímo na lososím mostě (Laxbron) se nachází rybářský domek. Zde se také musí registrovat každý úlovek, je zde možnost nechat zamrazit úlovek a dokoupit rybářské vybavení. Ältran je především lososí řekou s přirozenou populací silných a bojovných ryb, které se loví od 1. 4. do 30. 9. V květnu se loví lososi o hmotnosti až 15 kg, v létě hmotnost úlovku zřídka překračuje 4 kg. Březen, duben a září jsou vhodné měsíce pro lov mořských pstruhů.
Na konec něco pro pobavení
Ve Falkenbergu jsem zažil hororovou příhodu, která mě po čase samotného nutí k úsměvu.
Tehdy jsem vezl do místního pivovaru Carlsberg zásilku piva z pražského Staropramenu. Bylo to v létě, krásné teplo, ale pršelo. Po vyložení zboží na rampu místního skladu jsem si nechal v kanceláři potvrdit tzv. „Camrák“ (CMR – mezinárodní dodací list). Jediný a velice důležitý doklad k pozdější fakturaci za převoz zboží jsem si zastrčil vzadu za gumu kraťasů a přikryl tričkem, abych jej při zavírání mokrého a špinavého auta nepoškodil.
Odjíždím od rampy a v tom přijíždí kolega z Čech s tou samou zásilkou. Zamknu tedy auto a jdu mu pomoci. Máme spoustu času, vaříme si na plynovém vařiči oběd a kafe a plánujeme společný návrat. Na doklad zastrčený v zadní části kalhot jsem dávno zapomněl.
Jak si tak povídáme, přišla na mne náhlá, akutní potřeba. Toalety zavřeny, personál již odešel domů, musím tedy někam do přírody. Naštěstí kousek dál, u plotu vidím dva kontejnery na odpad, mezi nimiž se mohu schovat. Dobíhám právě včas, rychle stahuji kalhoty, dřepnu na bobek a je vyhráno. Nebo není?? Určitě každý zná ten zvláštní pocit. Něco je špatně, ale zatím ještě nevíte co. A pak mi to došlo. CAMRÁK!!
Na čele mi vystupují kapičky studeného potu jako kuličky hrachu a bojím se podívat dolů. V duchu si představuji, jak budu asi vysvětlovat dispečerce to podivné zabarvení a aroma úředního dokladu a pomaličku si dodávám odvahy ke sklopení zraku dolů, pod sebe. Zahlédnu jen růžek bílého papíru. Pomalu, pomaličku posunuji hlavu vpřed, až jej vidím celý. Tak obrovský pocit úlevy jako tehdy jsem dlouho nezažil. Doklad ležel necelých pět centimetrů od mého výtvoru zcela neposkvrněný a v dokonalém pořádku.
Když jsem se vrátil k autu a vyprávěl příteli, co se mi právě přihodilo, ještě jsem se celý klepal. Jeho upřímný smích mne uklidnil. O tři hodiny později jsem příhodou pobavil partu Čechů v trelleborském přístavu a snad trochu pobaví i vás.
Z Honzových cest vzniká několik cestopisných knih, které je možné získat na adrese http://www.photojankrasa.com/
Oblast Halland
Falkenberg je malé, okouzlující městečko na bohuslänském pobřeží, mezi městy Halmstad a Varberg. Každého návštěvníka upoutá svým středověkým rázem, romantickými zákoutími s dlážděnými uličkami a jako téměř všude ve Švédsku, pořádkem a čistotou. V minulosti jej hojně navštěvovala anglická vyšší třída a její vliv je zde dodnes patrný. Leží v jihozápadní části Švédska, při Kattegatu, v oblasti Halland o rozloze 4 786 kilometrů čtverečních.
{{reklama()}}
Celá oblast zahrnuje části území čtyř správních krajů (Goteborg, Buhus, Hallands, Kristianstads l.) a žije v ní cca 251 000 obyvatel. Pět letovisek (Halmstad, Laholm, Falkenberg, Varberg a Kungsbacka) sehrálo důležitou roli ve švédsko-dánské historii. Zachovalo se zde mnoho středověkých památek s charakteristickými znaky velmocenského postavení. Je to v podstatě nížinná krajina (nejvyšší bod Hallandsas 226 m) se čtyřmi řekami, patřícími mezi nejčistší v Evropě (Lagan, Nissan, Ätran, Viskan)a hojně vyhledávanými rybáři.
Kultura
Stejně jako ve většině švédských měst naleznete i ve Falkenbergu zajímavá muzea i historické pamětihodnosti. V centru města stojí malebný kostel St. Laurentii kyrka s poutavou historií. Postaven byl již ve 12. století, jeho interiér zdobí zajímavé malby ze 17. a 18. století. Během dlouhé doby své existence však sloužil nejen církevním účelům – byla zde tělocvična, biograf a dokonce střelnice.
Jako fotograf nemohu ve výčtu zajímavostí tohoto města opomenout „Muzeum fotografie“ s rozsáhlou sbírkou historických fotoaparátů a fotografií (např. práce Selmy Lagerlöfové, držitelky Nobelovy ceny za literaturu). Návštěvníci se zde mohou seznámit také s činností prvního městského kina z r. 1907.
Navštívil jsem toto město již mnohokrát a nikdy si nenechám ujít procházku po překrásné, dlouhé pláži Skrea Strand s velice dlouhým dřevěným molem, vybíhajícím kolmo do moře. Na konci této pláže je velice pěkný sportovně-zábavný areál Klitterbadhuset, určený zejména pro tenisty a plavce. Pokud ještě někdo nevyzkoušel pravou skandinávskou saunu, tady k tomu má příležitost.
Místní speciality
Ve Falkenbergu je několik restaurací, hospůdek a cukráren, které by si návštěvník rozhodně neměl nechat ujít. Některé vynikají chutí a svou tajemnou jedinečností, jiné zase zvláštní atmosférou. Mezi ty nejzajímavější patří například restaurace Gustav Bratt, umístěná v bývalém skladišti obilí z poloviny 19. století. Velký výběr jídel si můžete dopřát v restauraci „D.D.“ a kdo by hledal levnější stravování, může využít nabídku Strandkrogen Restaurant blízko pláže. Milovníkům sladkostí zde každý doporučí kavárnu a cukrárnu Slottshagens Glass Café poblíž Falkenberg Museum. Proslulá zmrzlina Sia Glass je tu vyráběna rodinnou firmou již přes 400 let. Dáváte-li naopak přednost poctivým, domácím koláčům, zajděte si na ně pochutnat do Falkmanska Cafféet. Interiér této kavárny ve stylu „U roztomilé stařenky“ ve vás jistě nechá velice příjemný pocit.
Ráj rybářů
Ältran ve Falkenbergu je klasickou lososí řekou na západním pobřeží Švédska. Díky důsledné ochraně povodí se zde daří nejen udržet současné přírodní stavy lososů, ale dokonce je i pozvolna zvyšovat. Lososi se loví na dva kilometry dlouhém úseku řeky v centru městečka Falkenberg. Jde přirozeně i o turistickou atrakci. Asi 2,5 km dlouhý úsek řeky mezi mosty Laxbron a Tullbron. V dolní části revíru, která je vyhrazena muškařům leží peřej Garvareforsen. V horní části revíru jsou povoleny i ostatní způsoby rybolovu. Celý revír je snadno dostupný, po obou březích řeky vede chodník, z jedné strany se rozkládá městský park. Přímo na lososím mostě (Laxbron) se nachází rybářský domek. Zde se také musí registrovat každý úlovek, je zde možnost nechat zamrazit úlovek a dokoupit rybářské vybavení. Ältran je především lososí řekou s přirozenou populací silných a bojovných ryb, které se loví od 1. 4. do 30. 9. V květnu se loví lososi o hmotnosti až 15 kg, v létě hmotnost úlovku zřídka překračuje 4 kg. Březen, duben a září jsou vhodné měsíce pro lov mořských pstruhů.
Na konec něco pro pobavení
Ve Falkenbergu jsem zažil hororovou příhodu, která mě po čase samotného nutí k úsměvu.
Tehdy jsem vezl do místního pivovaru Carlsberg zásilku piva z pražského Staropramenu. Bylo to v létě, krásné teplo, ale pršelo. Po vyložení zboží na rampu místního skladu jsem si nechal v kanceláři potvrdit tzv. „Camrák“ (CMR – mezinárodní dodací list). Jediný a velice důležitý doklad k pozdější fakturaci za převoz zboží jsem si zastrčil vzadu za gumu kraťasů a přikryl tričkem, abych jej při zavírání mokrého a špinavého auta nepoškodil.
Odjíždím od rampy a v tom přijíždí kolega z Čech s tou samou zásilkou. Zamknu tedy auto a jdu mu pomoci. Máme spoustu času, vaříme si na plynovém vařiči oběd a kafe a plánujeme společný návrat. Na doklad zastrčený v zadní části kalhot jsem dávno zapomněl.
Jak si tak povídáme, přišla na mne náhlá, akutní potřeba. Toalety zavřeny, personál již odešel domů, musím tedy někam do přírody. Naštěstí kousek dál, u plotu vidím dva kontejnery na odpad, mezi nimiž se mohu schovat. Dobíhám právě včas, rychle stahuji kalhoty, dřepnu na bobek a je vyhráno. Nebo není?? Určitě každý zná ten zvláštní pocit. Něco je špatně, ale zatím ještě nevíte co. A pak mi to došlo. CAMRÁK!!
Na čele mi vystupují kapičky studeného potu jako kuličky hrachu a bojím se podívat dolů. V duchu si představuji, jak budu asi vysvětlovat dispečerce to podivné zabarvení a aroma úředního dokladu a pomaličku si dodávám odvahy ke sklopení zraku dolů, pod sebe. Zahlédnu jen růžek bílého papíru. Pomalu, pomaličku posunuji hlavu vpřed, až jej vidím celý. Tak obrovský pocit úlevy jako tehdy jsem dlouho nezažil. Doklad ležel necelých pět centimetrů od mého výtvoru zcela neposkvrněný a v dokonalém pořádku.
Když jsem se vrátil k autu a vyprávěl příteli, co se mi právě přihodilo, ještě jsem se celý klepal. Jeho upřímný smích mne uklidnil. O tři hodiny později jsem příhodou pobavil partu Čechů v trelleborském přístavu a snad trochu pobaví i vás.
Z Honzových cest vzniká několik cestopisných knih, které je možné získat na adrese http://www.photojankrasa.com/
- Opravné doky ve Falkenbergu
- Vycházkové molo na pláži
- FotoMuseum Falkenberg
- Zmrzlinová tradice již 500 let
- Večerní klid na pobřeží
- Lososí řeka
- Relax na pobřeží
- St. Laurentii kyrka
- Večery v zálivu
- Falkenberg Kirka Int. 1
- Falkenberg Kirka Int. 2
- Falkmanska Cafféet bar
- Falkmanska Cafféet bar
- FotoMuseum Falkenberg
- FotoMuseum Falkenberg
- Městské muzeum
- Městské muzeum, dílna ševce
- St. Laurentii Kirka
- St. Laurentii Kirka Interiér
![](https://cestovatel.cz/wp-content/uploads/2007/04/logo-cestovatel-mensi-01.jpg)
Historické památky a města
Barcelona – kopec Montjuïc a fontána Font Màgica
Barcelona je hlavním městem Katalánska a hned po Madridu druhým
největším španělským městem. Leží na pobřeží Středozemního moře
na severovýchodě Španělska. Kousek nad barcelonským přístavem se tyčí
do výšky 213 metrů kopec Montjuic, který kdysi sloužil jako obranná
pevnost přístavuDnes je protkán botanickými zahradami plnými květin.
Zahrady lze vidět i při jízdě lanovkou Teleféric de Montjuïc. Jezdí
od konečné stanice pozemní dráhy Montjuïc Funicular a má tři zastávky
Parc de Montjuïc, Mirador a Castell. Na vršku kopce stojí hrad Castell de
Montjuïc s nádhernými zahradami Jardins del Mirador, odkud je zajímavý
výhled na přístav, moře i město.
![](https://cestovatel.cz/wp-content/uploads/2010/11/font-magica-dok-e-st-kat-i-hodn-vysoko.jpg)
Barcelona je hlavním městem Katalánska a hned po Madridu druhým největším španělským městem. Leží na pobřeží Středozemního moře na severovýchodě Španělska. Kousek nad barcelonským přístavem se tyčí do výšky 213 metrů kopec Montjuic, který kdysi sloužil jako obranná pevnost přístavuDnes je protkán botanickými zahradami plnými květin. Zahrady lze vidět i při jízdě lanovkou Teleféric de Montjuïc. Jezdí od konečné stanice pozemní dráhy Montjuïc Funicular a má tři zastávky Parc de Montjuïc, Mirador a Castell. Na vršku kopce stojí hrad Castell de Montjuïc s nádhernými zahradami Jardins del Mirador, odkud je zajímavý výhled na přístav, moře i město.
Tip: Pokud jste dobrodružnější povahy a rádi cestujete ve větší skupině, tak do Španělska se dá dojet i autem. Cesta po německých dálnicích je pro osobní vozy zdarma a po cestě přes Německo i Francii je hodně odpočívadel, restaurací i ubytovacích zařízení.
Nejen obsah staveb ale i architektura samotná jistě upoutá vaši pozornost. Palau Montjuic, palác, ve kterém nyní sídlí sbírky Národního muzea katalánského umění je stavba velmi pozoruhodná a monstrózní, velmi podobná Národnímu muzeu v Praze. Od něj je možný výhled na panorama města. Nedaleko od Palau Nacional se rozkládá také skanzen španělské vesnice Poble Espanyol s kopiemi nejrůznějších budov z celého Španělska. Nejpozoruhodnější stavbou široko daleko, která dokáže vyprodukovat běžně nevídanou show, je fontána Font Màgica na Španělském náměstí. Nasvícená tryskající fontána hraje za tmy pestrými neonově zářícími barvami a doprovázená hudbou klasickou i moderní láká stovky turistů, kteří posedávají po schodech jak v několika patrech na kopci, tak v jejím bezprostředním okolí. Její program „Hudba a světlo“ začíná večer v sezoně každých 30 minut. Pokud chcete fotit se stativem je třeba najít si své místo opravdu včas, nejlépe na některé z centrálních teras na středu. Tam je navíc nad fontánou ještě další vodní nádrž s malými fontánkami a schodišti vedoucími po obou stranách, které v záběru umocňují obrovský prostor a mocný výhled z ptačího pohledu.
Doporučuji scházet po patrech postupně dolů, protože z každého z nich je ojedinělý výhled jak na město a hrající fontánu ale i na množství dalších malých vodních nádrží, kde také tryská žlutě nasvícená voda. Dolů se dostanete postupně schodištěm nebo eskalátory. Krásný pohled je nejen směrem dolů na fontánu a město, ale od poloviny kopce i směrem vzhůru na velkou vodní kaskádu. Jde o ojedinělý až magický zážitek s pohádkovou atmosférou. Nespěchejte a zvolna vnímejte krásu a harmonii zvuků, barev a tryskající vody od malých nízkých pramínků až po závratnou výši. Nejen hra barev zaujme svou krásou. O přestávkách , tryská voda ve své přirozené barevnosti tvořící bílou něhu večera. Za úplné tmy kolem 23 hodiny lze skrze čistě bílou vodu vidět prozařující neony nočního města a okolní osvětlenou architekturu.
Jakási fontána Font Magica byla původně postavena v parku Ciutadella u příležitosti Světové výstavy roku 1888. Neměla ale takový úspěch, jak se čekalo. Možná to bylo i díky místu, kde se nacházela. Stejná myšlenka přišla na svět i na Světové výstavě EXPO roku 1929. Tehdy byla postavena dnešní fontána u kopce Montjuïc, která uspěla a má po celém světě tisíce obdivovatelů. Pražanům připomene Křižíkovu fontánu na Výstavišti.
Kousek dále na kopci Montjuic najdeme olympijský stadion Estadi Olímpic Lluís Companys (pojmenovaný po katalánském premiérovi z období občanské války), známý též jako Estadi Olímpic de Montjuïc. Přední část stadionu byla vyzdobena sochami Vicenç Navarra a na hlavním vchodu můžete vidět sochařskou zručnost Pau Gargalla. Zde proběhla otevírací ceremonie Olympiády 1992, kdy lukostřelec Antonio Rebollo šípem zapálil olympijský oheň. Dodnes má stavba pozitivní ohlasy a spousty obdivovatelů a sportovních nadšenců. Pro dobré zabezpečení přenosů z olympiády byla v Olympijském parku Montjuïc postavena 136 metrů vysoká Telecommunications Tower, známá i pod jmény Torre Telefónica či Torre Calatrava. Je to jedna z nejslavnějších telekomunikačních věží v celém městě, která úplně změnila vzhled kopce Montjuïc i celkové panorama Barcelony.
Krásný pohled na město je také z protější strany , kde daleko za obytnými čtvrtěmi, dominuje Barceloně hora Tibidabo. Na jejím vrcholu je sto let starý poutní kostel Nejsvětějšího srdce. Je vidět téměř z celé Barcelony, nejlépe z kopce Montjuïc .
Barcelona je hlavním městem Katalánska a hned po Madridu druhým největším španělským městem. Leží na pobřeží Středozemního moře na severovýchodě Španělska. Kousek nad barcelonským přístavem se tyčí do výšky 213 metrů kopec Montjuic, který kdysi sloužil jako obranná pevnost přístavuDnes je protkán botanickými zahradami plnými květin. Zahrady lze vidět i při jízdě lanovkou Teleféric de Montjuïc. Jezdí od konečné stanice pozemní dráhy Montjuïc Funicular a má tři zastávky Parc de Montjuïc, Mirador a Castell. Na vršku kopce stojí hrad Castell de Montjuïc s nádhernými zahradami Jardins del Mirador, odkud je zajímavý výhled na přístav, moře i město.
Nejen obsah staveb ale i architektura samotná jistě upoutá vaši pozornost. Palau Montjuic, palác, ve kterém nyní sídlí sbírky Národního muzea katalánského umění je stavba velmi pozoruhodná a monstrózní, velmi podobná Národnímu muzeu v Praze. Od něj je možný výhled na panorama města. Nedaleko od Palau Nacional se rozkládá také skanzen španělské vesnice Poble Espanyol s kopiemi nejrůznějších budov z celého Španělska. Nejpozoruhodnější stavbou široko daleko, která dokáže vyprodukovat běžně nevídanou show, je fontána Font Màgica na Španělském náměstí. Nasvícená tryskající fontána hraje za tmy pestrými neonově zářícími barvami a doprovázená hudbou klasickou i moderní láká stovky turistů, kteří posedávají po schodech jak v několika patrech na kopci, tak v jejím bezprostředním okolí. Její program „Hudba a světlo“ začíná večer v sezoně každých 30 minut. Pokud chcete fotit se stativem je třeba najít si své místo opravdu včas, nejlépe na některé z centrálních teras na středu. Tam je navíc nad fontánou ještě další vodní nádrž s malými fontánkami a schodišti vedoucími po obou stranách, které v záběru umocňují obrovský prostor a mocný výhled z ptačího pohledu.
Doporučuji scházet po patrech postupně dolů, protože z každého z nich je ojedinělý výhled jak na město a hrající fontánu ale i na množství dalších malých vodních nádrží, kde také tryská žlutě nasvícená voda. Dolů se dostanete postupně schodištěm nebo eskalátory. Krásný pohled je nejen směrem dolů na fontánu a město, ale od poloviny kopce i směrem vzhůru na velkou vodní kaskádu. Jde o ojedinělý až magický zážitek s pohádkovou atmosférou. Nespěchejte a zvolna vnímejte krásu a harmonii zvuků, barev a tryskající vody od malých nízkých pramínků až po závratnou výši. Nejen hra barev zaujme svou krásou. O přestávkách , tryská voda ve své přirozené barevnosti tvořící bílou něhu večera. Za úplné tmy kolem 23 hodiny lze skrze čistě bílou vodu vidět prozařující neony nočního města a okolní osvětlenou architekturu.
Jakási fontána Font Magica byla původně postavena v parku Ciutadella u příležitosti Světové výstavy roku 1888. Neměla ale takový úspěch, jak se čekalo. Možná to bylo i díky místu, kde se nacházela. Stejná myšlenka přišla na svět i na Světové výstavě EXPO roku 1929. Tehdy byla postavena dnešní fontána u kopce Montjuïc, která uspěla a má po celém světě tisíce obdivovatelů. Pražanům připomene Křižíkovu fontánu na Výstavišti.
Kousek dále na kopci Montjuic najdeme olympijský stadion Estadi Olímpic Lluís Companys (pojmenovaný po katalánském premiérovi z období občanské války), známý též jako Estadi Olímpic de Montjuïc. Přední část stadionu byla vyzdobena sochami Vicenç Navarra a na hlavním vchodu můžete vidět sochařskou zručnost Pau Gargalla. Zde proběhla otevírací ceremonie Olympiády 1992, kdy lukostřelec Antonio Rebollo šípem zapálil olympijský oheň. Dodnes má stavba pozitivní ohlasy a spousty obdivovatelů a sportovních nadšenců. Pro dobré zabezpečení přenosů z olympiády byla v Olympijském parku Montjuïc postavena 136 metrů vysoká Telecommunications Tower, známá i pod jmény Torre Telefónica či Torre Calatrava. Je to jedna z nejslavnějších telekomunikačních věží v celém městě, která úplně změnila vzhled kopce Montjuïc i celkové panorama Barcelony.
Krásný pohled na město je také z protější strany , kde daleko za obytnými čtvrtěmi, dominuje Barceloně hora Tibidabo. Na jejím vrcholu je sto let starý poutní kostel Nejsvětějšího srdce. Je vidět téměř z celé Barcelony, nejlépe z kopce Montjuïc .
Historické památky a města
Rodinná klasika: Pustevny – Rožnov pod Radhoštěm
Zima je sice v plném proudu, ale budiž náš letní výlet inspirací
pro další sezónu. Radhoštěm sice neobjevujeme Ameriku, ale Beskydy jsou pro
spoustu Čechů natolik odlehlým koutem, že trocha opakování neuškodí.
![](https://cestovatel.cz/wp-content/uploads/2015/12/sg200881.jpg)
Zima je sice v plném proudu, ale budiž náš letní výlet inspirací pro další sezónu. Radhoštěm sice neobjevujeme Ameriku, ale Beskydy jsou pro spoustu Čechů natolik odlehlým koutem, že trocha opakování neuškodí.
Ideální pro rodinu s dětmi
Celá trasa je dlouhá 13 km a od Radhoště se až do Rožnova klesá, takže to v pohodě zvládnou i malé děti. Navíc, socha Radegasta dokáže děcka dovést k naprostému úžasu. Vyrazte autobusem na Pustevny, pak přes hřeben zpět do Rožnova. Na Pustevnách si nenechte ujít unikátní secesní budovy.
Radhošť 1125 m n. m.
Na vrchol vede pohodlná, nepříliš příkrá cesta po hřebeni, která je v zimě velmi oblíbená u běžkařů. Míjet budete již zmíněného Radegasta, obří sochu, kterou zná každý i jen trochu občasný pivař.
Na vrcholku Radhoště je kaple Cyrila a Metoděje, kříž a vysílač. Dřív tu bůh Radegast sídlil, ale dnes už je asi na nějakém klidnějším místě. Dodnes se ale na vrcholek konají poutě několika tisícovek lidí.
Sestup do dřevěného městečka
Cesta z vrcholku hory do Rožnova pěkně utíká a než se člověk naděje, stojí před vstupem do dřevěného městečka Valašského muzea v přírodě. To je, s rokem založení 1925, jedno z nejstarších v Evropě.
Pro panelákové děti je to naprosto unikátní zážitek, představa dřívějšího způsobu života nemůže být zprostředkována lépe.
Dřevěné městečko a Mlýnská dolina jsou pouze dvě části muzea, my navštívili i Valašskou dědinu s větrným mlýnem.
Cesta z (velko)města do Radhoště?
Ideálně je to na víkend, s dětmi spíš prodloužený. Nejblíž je to samozřejmě z Ostravy, což je samo o sobě skvělá základna pro objevování severomoravského kraje. Pojedete šedesát kilometrů, asi hodinku. Hůře na tom jsou obě hlavní města, z Prahy je to 350 km a více než tři a půl hodiny autem. Z Bratislavy je to lehce pod tři. Z jihomoravské metropole se to dá zvládnout za necelé dvě hodinky.
Rádi objevujete města? Potřebujete-li ubytování v Praze, zkuste hotel Ibis Praha, základnu pro objevování severomoravského kraje můžete založit v hotelu Mercure Ostrava a vydáte-li se do hlavního města našich sousedů, budete potřebovat ubytování v Bratislavě.
Historické památky a města
Marakéš – město mnoha tváří
Co vás však nadchne ze všeho nejvíce, jsou sami Maročané. Za každých
okolností usměvaví, příjemní, projevující skutečný zájem o Vás,
nikdy nikam nespěchají a ochotně poradí, pokud potřebujete.
![](https://cestovatel.cz/wp-content/uploads/2015/06/kotoubia.jpg)
Marrakesh – turisty nejvíce navštěvované město v Maroku vás uchvátí. Marrakesh je někdy nazýván červeným městem podle červených zdí ohraničujících medinu. Slovo „marrakesh“ pochází z berberského sousloví „země boha“. Téměř celý rok tu svítí slunce, lidé se více usmívají, v ulicích je neustále rušno, všude kolem pestrá nabídka čerstvého ovoce a zeleniny, prodavači vám před očima připraví bezkonkurenční pomerančový fresh džus, který nastartuje vaši imunitu ze stresující Evropy.
Na ulicích potkáte povozy tažené osly s nejrůznějším nákladem, kočáry tažené koňmi, a to vše v kontrastu s nejnovějšími modely luxusních aut. Tržiště překypující zbožím a usměvavými prodavači nabízejícími od potravin, bylinek, koření, sušeného ovoce, datlí, fíků, oříšků, meruněk, přírodních parfémů, koberců, látek, šperků po suvenýry a oblečení. To vše obklopené nádhernými palmami a hotely, které vypadají jako královské paláce.
Místa, která v Marakéši nevynechat
Mešita Kotoubia – 70 metrů vysoký minaret, který je chloubou celého města a jeho dominantou. Je nejstarší a nejzachovalejší na světě.
Jemaa El Fnaa (v překladu „sněm mrtvých“) – náměstí v centru města s tržišti a mnoha atrakcemi pro turisty jako jsou zaklínači hadů nebo akrobaté. Většinou tu můžete slyšet velmi příjemnou rytmickou berberskou hudbu.
Královské zahrady – ty nebývají otevřené po celý rok, ale pokud budete mít štěstí, stojí za nádhernou procházku v magickém světě, který vytvořily ruce šikovných zahradníků.
Menara zahrady – tady můžete uniknout ruchu centra, zaprášeným ulicím nebo i velkému horku. Můžete si vydechnout pod palmami. Uvidíte mnoho žen, které se přišli napít ze zdejšího potůčku. Místní věří, že tato voda přináší štěstí. Mnoho rodin sem jezdí na pikniky.
Marocká kuchyně
Maročané si potrpí na dobré jídlo. Jejich kuchyně je hodně kořeněná, ale ne vysloveně pálivá. Hojně se využívají olivy, citrony a pomeranče, kterým se tu velmi daří. Snídaně se většinou skládá z marockého chleba s olivovým olejem, marocké tradiční bílé zahuštěné polévky harira, do které se přidává olivový olej a samozřejmostí je bylinkový čaj hodně slazený a káva. Klasický oběd je kuskus s kuřecím nebo hovězím masem a dušenou zeleninou. Odpolední čaj se podává se sladkostmi podobným našim koblihám, dále palačinkami, sezamovými sušenkami, pečenými řezy nebo chlebem. Večeři pak završí ryba, tajine maso, což je dušené maso připravované v kameninových nádobách např. dušené jehněčí, hovězí, kuřecí a zelenina, brambory.
Reklama:
Užíjte si Maroko a ochutnejte výborný berberský čaj!
Poznatky z Marakéše
Na ulicích si přijdou na své ženy, které se mohou kochat módou všech možných barev a stylů. Uvidíte muže i ženy v evropském oblečení, ale i tradičním muslimském dlouhém až na zem. Dívky často chodí oblečené po evropsku, ale přidají k tomu aspoň šátek, aby bylo vidět, že jde o muslimku. Jako by se tady protínaly dva světy. Oblečení se dá koupit hotové, ale stále ještě mnoho Maročanů, hlavně střední a starší generace dává přednost ušití u krejčího na míru.
Po městě se dá snadno pohybovat autobusem, ale lidé často využívají taxi, když jich jede víc, třeba 3, potom cena vyjde téměř na stejno. Bezpečnost je možná vyšší než u nás, policii potkáte na každé křižovatce, u velkých hotelů i na mnoha místech po celém městě. Turisté převládají hlavně z Francie, domluvíte se tu francouzsky a arabsky. Ale většina lidí rozumí i anglicky. Nádherné pláže Atlantiku jsou veřejné a přístupné zdarma.
Autorka článku Sakina Haider nedávno vydala svoji knihu Hotýlek v centru Prahy. Hotýlek odkrývá svá tajemství. Skutečné příběhy, které se staly za zdmi turisty vyhledávaného hotelu na Praze 1. Občas humorné, často dramatické a skoro vždy nečekaně překvapivé. Personál hotýlku Vás vítá a zve k příjemnému pobytu na stránkách této knihy. Více informací na stahuj-knihy.cz.
Co vás však nadchne ze všeho nejvíce, jsou sami Maročané. Za každých okolností usměvaví, příjemní, projevující skutečný zájem o Vás, nikdy nikam nespěchají a ochotně poradí, pokud potřebujete.
- Kotoubia
- Ulice v Marakéši
- Menara
- Marocké koblihy
- Couscous
- Náměstí Jemaa El Fnaa
- Městské autobusy
- Obchodní dům
- Tajine s rybou